Politiet.
Betjent Malloy, takk.
Jeg vil anmelde en forbrytelse.
Kan vi ta en prat?
Ja visst. Kom inn.
Alene?
- Lang natt? - Ja.
Kaffe?
Hender det du har vanskelig for å huske ting?
FEM UKER TIDLIGERE
- Jeg kan ta resten, om du vil gå. - Sikker?
Ja visst. Jeg stempler deg ut.
Mora til Eric er bortreist. Han har invitert en del folk hjem.
- Hvem skal dit? - Alle.
- Skal vi dra dit sammen? - Vet ikke. Er ikke så hypp på en fest.
- Det går bra, Joyce? - Ja.
Meld meg senere. Kanskje jeg blir med.
- Hvorfor gikk jeg inn hit? - Ikke vet jeg.
- Å jo. Mer vaskemiddel. - Til hva da?
- Jeg vasker bilen. - Hvorfor?
- Hvordan har det seg? - Det er lørdag.
På lørdager får vi ting gjort.
- Hjelp pappa å vaske bilen, vennen. - Må jeg?
Det ville vært snilt av deg. Du kan leke med Marvin senere.
- Mamma sa jeg skulle hjelpe deg. - Fint. Finn ei fille og sett i gang.
Æsj, pappa. Når vasket du den sist?
Å nei, du traff meg!
Nå har jeg deg!
- Ikke rør søstera mi! - Å nei, det er Superdude!
- Kan vi få en kort våpenhvile? - Hvorfor? Vil du slippe forbi?
- Skal vi slippe mamma forbi? - Ja.
- Legg vekk den der. - Stoler du ikke på oss?
Jeg stoler på dem.
- Men hvis du skal inn igjen... - Ikke prøv deg!
- Hva sier du, Z? - Hun ba ikke om å få gå inn igjen.
Jeg er mora di!
Hun ba ikke om å få komme inn igjen.
Gjorde hun vel?
Hun ba ikke om å få komme inn igjen! Gi henne inn!
Så bra at du lærer barna å bryte løfter.
Jeg viste bare hvor viktig det er å uttrykke seg konsist.
Dessuten er alt tillatt i kjærlighet og vannkrig.
- Har du glemt hvorfor du kom inn hit? - Nei, jeg vet hvorfor jeg kom inn hit.
Jeg er sint på deg ennå.
Å, Evan, dette huset! Er det ikke det ene...
Det er mus her.
- Jeg ringer Parsons. - Trodde vi ikke likte dem.
- Jeg kjøper noen feller. - Nei, vi dreper ikke mus sånn.
Vil du heller betale Lloyd Parsons en million dollar? Jeg fikser det.
Jeg må fjerne det.
Takk, kompis.
POLITISPERRING
I Florida.
I parken.
Dette er fint.
Irene, da. De vil ha nylig bilde.
Herregud...
Har dere et skoleportrett? Noe i den stilen?
Hun var på skolelaget i år.
Nydelig.
- Kan jeg låne dette? - Jeg har bare det.
Du får det tilbake, mrs Bonner. Det lover jeg. Uskadet.
Der borte. Rosa topp. Snakker med Pavel.
Pokker, altså! Hvorfor velger de beste alltid sosiologi?
Er du heldig, vurderer hun kanskje kurset ditt.
Hypotetisk: En student vil ha en elskovsnatt med deg.
Hun er vakker. Akkurat din type. Hun er voksen.
Hun vil ikke ødelegge karrieren din eller ekteskapet ditt ved å røpe det.
Hun vil bare ha ei natt med deg. Ville du si ja?
Forventer hun bedre karakter?
- Svar på spørsmålet. - Nei, jeg sier ikke ja.
Det er yrkesmessig uetisk, og jeg har ekteskapet mitt å ta hensyn til.
Fascinerende. Jeg leste nylig en bok, jeg husker ikke forfatteren...
Han skrev at det å ha skyldfølelse er en rasjonell beslutning.
Du feilsiterer. Jeg skrev: "Opplevelse av skyld er en betinget respons
- som kan overvinnes av rasjonalitet. - Jeg sier at hun rent objektivt er sexy.
Og hun vil ha deg. Om du får skyldfølelse, er opp til deg.
- Sier du at du hadde gjort det? - Selvsagt ikke. Jeg er gift.
Hei. Beklager at jeg er sen. Jeg glemte helt tiden.
- Hvordan var første dagen på jobb? - Du gikk ikke glipp av noe.
- Er dere oppe så sent? - Pappa, det er en galning i skogen!
- Hva for noe? - Det er ingen galning i skogen, Adam.
- Eneste galningen er deg. - Z!
- Hva snakker han om? - Ei jente er forsvunnet oppe ved sjøen.
En cheerleader fra Eastfield.
Z sa at det er en galning i skogen som spiser barn.
Veldig Brødrene Grimm-aktig. Hun skal nok studere engelsk.
Jeg er litt urolig. Ungene pleier å sykle der.
- Gått seg vill eller kidnappet? - De vet ikke.
Hun er 17 år. Hun kan ha rømt hjemmefra.
Vi skal kanskje ikke la dem sykle der når det er mørkt før vi vet mer.
Hva leter du etter? Jeg trodde du skulle spare den.
- Hva har skjedd, Ev? - Ikke noe.
Ikke noe nytt, i alle fall.
Santos har lest boka mi. Han kalte den eksepsjonell.
- Var ikke det bra? - Så tok han opp påmeldte på kurset mitt.
Så fikk jeg høre hans tanker om det i de 20 lengste minuttene i mitt liv.
- Hvorfor drikker vi vin? - Tja, hvorfor ikke?
Iblant lurer jeg på om det var riktig å flytte hit.
Vi hadde ikke noe valg.
For et nytt studieår.
- Ha det gøy på svømmingen. - Ha det!
Du vil ikke undervise igjen, nå som barna er større?
Universiteter er elitistiske og hensynsløse. Det er ikke aktuelt.
Jeg sier til alle at Ellen er den smarteste jeg kjenner.
High school, da? Trenger ikke de alltid vikarer?
SAVNET
Kan du forestille deg hva mora hennes gjennomgår?
Hun er så ung.
Jeg håper de tar de pervoen som gjorde det og steker ham.
Hei. Kom inn.
Anna! Jeg syntes jeg så navnet ditt. Hvordan har sommeren vært?
Helt topp. Jeg dro faktisk til Hellas.
Gjorde du? Fantastisk. Filosofiens vugge. Hvordan var det?
Fantastisk. Jeg leste boka di da jeg var der, og...
Jeg lurer på... Du er sikkert luta lei av å snakke om den.
Men jeg vil gjerne ta en kaffe eller noe sånt med deg.
- Høre deg fortelle. - Jeg er ikke lei av å snakke om den.
Men jeg drikker ikke kaffe. Mine kontortider står øverst.
Ja vel.
Hei, jeg ser noen kjente ansikter, og det er bra.
Vi filosofer er en utdøende art. Sammen er vi sterke.
For de nye, så er jeg dr Birch. Dette er Humaniora 325, språkfilosofi.
Her var litt for mange...
Ellen Birch? Er mannen din hjemme?
- Trenger du hjelp? - Nei, det går bra. Jeg...
Jeg ser etter musefeller. Visste ikke det var sånt utvalg.
Trodde bare det fantes den klassiske sorten.
- Er disse bra? - Ja, men de er ganske brutale.
Musa blir innestengt og sulter i hjel.
Disse fanger musa, så man kan slippe den fri et sted.
Den koster mer enn jeg regnet med, men en liten mus fortjener vel såpass.
- Har du en skyter? - Det har jeg.
- Får jeg se den? - Nei, det får du ikke.
- Hvorfor ikke? - Fordi skytevåpen er farlige.
- Hvorfor? - De er bare det. Gå og lek nå.
- Men jeg vil se den! - Vet det, men gå og lek nå.
De er nysgjerrige i den alderen.
Prøv å ringe mannen din igjen.
Trykk på "ok".
- Hva? - Trykk på "ok".
Takk.
Ellen?
- Hva er det? Er ungene ok? - Alt er bra med dem.
- Dr Birch. Betjent Robert Malloy, betjent Killian og konstabel Antonelli.
- Hva kan vi hjelpe til med? Er noe galt? - Eier du en grå Volvo S60, 2015-modell?
- Hvor har du vært? Jeg har ringt. - Jeg stakk innom jernvaren.
- Hva gjelder det? - Vel...
Ei jente fra Eastfield forsvant for noen dager siden. Vi etterforsker det.
- Joyce Bonner? Har du hørt om henne? - Nei.
Er det jenta på nyhetene? Cheerleaderen. Angår det oss?
En mann i grå Volvo iakttok henne samme dag som hun forsvant.
Det er sikkert ikke noe, men vi må følge det opp.
Kan du si hvor du var torsdag den 28?
- Klokka 15? - Neppe. Kalenderen min er på skolen...
På skolen? Er du ikke lege?
Foreleser på Addison University. Jeg kan sjekke i morgon og ringe dere.
Kalenderen viser hvor du skulle vært, ikke nødvendigvis hvor du var.
Det er jo sant...
- Hva skjer? - Z, gå inn, vennen.
Den 28. var siste dagen Z var på leir. Du hentet henne. Husker du?
Leir?
Wildwood. Route 15. Hun sluttet kl. 15.30.
Ok, bra. Vi skal bare ta en titt i bilen, så er vi ferdige her.
Trenger dere ikke ransakingsordre?
- Ikke om du gir oss lov. - Jo, men hvordan angår dette meg?
Ifølge vitnet hadde bilen et Addisonklistremerke på frontruta.
Vitnet kan ha sett feil. Som kona mi sa, så hentet jeg datteren vår.
- Wildwood er 5 mil fra sjøen, så... - Hvordan vet du hun forsvant ved sjøen?
De sa det på nyhetene. Z! Mamma ba deg vente inne.
Dette er helt rutinemessig...
- Å insinuere ting framfor datteren min? - Kan du roe deg ned?
- Jeg er rolig. - De gjør bare jobben sin.
- Noe imot at vi sjekker bilen din? - Jeg har faktisk noe imot det.
- Hvem skjuler seg bak den der? - Hvorfor tror du det er noen bak den?
En antakelse basert på film-og tv-scener.
I virkeligheten har vi noe som heter budsjett.
Vi har ikke råd til å ha folk som står og ser på at vi jobber.
Så...
- Når skulle du hente datteren din? - 15.30.
- Med litt slingringsmonn. - Hvor mye?
5-10 minutter. Sånne greier slutter sjelden på slaget.
Det er alltid 32 eller 17 minutter over.
- Kom du tidsnok? - Ja.
- På slaget? Litt tidlig? - Jeg sa jo at det husker jeg ikke.
Datteren min er bare ni år og har ikke førerkort.
Så jeg kjører henne ofte. Dette var ingen spesiell dag.
- Har du truffet Joyce Bonner? - Jeg...
- Jeg tror ikke det. - Det er mulig?
Jeg husker ingen med det navnet, men jeg treffer mange på universitetet.
Jeg kan ha truffet henne, uten at jeg vet det.
Vi spurte om forsvinningen og du sa: "Hun var cheerleader." Husker du det?
Ja.
Hun var cheerleader?
Jeg uttrykte meg upresist. Hun er vel cheerleader ennå.
Men hun er savnet, og utøver neppe idretten sin et sted.
Filosofi. "Jeg tenker, altså fins jeg." Er det sånn?
Jeg tar opp Descartes på kurset mitt, men lingvistikk er mitt felt.
Språkfilosofi.
Beklager uvitenheten min, men hva gjør en filosof?
- Hva er så morsomt? - Det er et av de store spørsmålene.
Man kan se på filosofi som en logisk klarlegging av tanker.
Jeg er mer en lærer enn en praktiserende filosof.
Er dette relevant?
Vi vet aldri på forhånd hva som er relevant.
Man kan anse en etterforskning som en logisk klarlegging av bevis.
Du bor like ved sjøen? Hender det du drar dit?
Iblant.
- Har du leid kajakk der? - Nei.
Husker du om du har sett ei ung jente, 17 år, brunette, ved kajakkutleien?
- Vet ikke. - Du husker ikke.
Nei, jeg husker ikke å ha sett ei ung jente, brunette,
som jobbet ved kajakkutleien.
Jeg har aldri vært på kajakkutleien. Jeg har aldri tenkt på den engang,
- før dere nå nevner den. - Er dette morsomt?
Synd du husker så dårlig.
Ok. Takk for at du tok deg tid.
- Er jeg ikke arrestert lenger? - Det har du aldri vært.
Vi har numrene dine. Vi kontakter deg om ødvendig.
- På jobben, takk. - Selvsagt. Takk for hjelpen.
Ingen årsak.
Alt i orden.
Jeg svarte på noen spørsmål, og gikk.
- Hva ville de vite? - Hvor jeg hadde vært.
Hvorfor jeg var der. Om jeg hadde truffet...
- Hva heter hun? - Joyce Bonner.
Bonner, ja.
- Hadde du... truffet henne? - Hvorfor skulle jeg ha gjort det?
Jeg fortalte alt jeg visste. De takket meg, og det var det.
Du sparte ikke en matbit? Jeg er skrubbsulten.
Adam gråt i en time. Han trodde du ble satt i fengsel.
- Du snakker som om dette er min feil. - De ville bare se i bilen.
- Vi har grunnlovsfestede rettigheter. - Ei jente er savnet.
- Jeg vet det. - Tenkte du aldri på det?
Hva om det var Zelda og noen dro samme machogreia som du gjorde i dag?
Jeg overreagerte kanskje litt.
- Hva tenkte du på? - De kjørte meg hardt. Jeg ble defensiv.
Jeg var dum. Jeg vet det. Jeg skulle bare ha latt dem gjøre det.
- Hvordan er det med Adam? - Du bør snakke med ham.
- Og Z? - Bra. Du bør snakke med henne også.
Hva med deg? Skremte jeg deg også?
Beklager.
Et av Zenons bevegelsesparadoks hevder at før man kan krysse et rom,
må man gå halvveis. Og før det, må man gå en fjerdedel av lengden.
Og så videre... I en uendelig mengde avtagende distanser.
Går man ut fra hans logikk, kunne man aldri ta første skrittet.
Zeno viste på sett og vis at bevegelse var umulig.
- Barnes? - Her.
Er du enig med Zeno?
Ja.
Så du kan ikke forlate auditoriet etter min spennende forelesning?
- Vi sitter visst fast her. - Vel...
Det er et ordspill. Det er logisk, men likevel ikke.
Du er på riktig spor. Paradoks avslører språkets begrensninger.
Vi vet alle av erfaring at vi kan krysse rommet.
Det er bare i språket usikkerhet oppstår.
Har man en dollar på samme måte som man har hodepine?
Så lenge det fins verb som "å være" og adjektiv som "sant" og "usant",
kommer vi til å fortsette... et sitat fra Wittgenstein:
"Vi vil fortsette å stirre på noe som ingen forklaring kan fjerne."
- Ja? - Så sannhet fins ikke?
Et spørsmål: Kan jeg fortelle deg sannheten?
Eller det jeg oppfatter som sannheten, ut fra hukommelsen min?
Nok om det. Vi fortsetter med paradokset.
Én ting om gangen.
- Hei. Kommer jeg for tidlig? - Nei, jeg begynte med disse. Kom inn.
La den stå åpen.
- Hvordan har semesteret vært så langt? - Hektisk. Jeg skal ta 18 studiepoeng.
18?
Den er fin. Er den ny?
Ja, jeg kjøpte den i Boston i sommer. Du har god hukommelse.
Jeg husker knapt forrige uke.
Husker du forrige semester?
- Jeg tar det som et ja. - Vi må ikke snakke om det.
Jo, jeg vil.
Skal jeg lukke døra?
Jeg ville be om unnskyldning. Jeg hadde det ikke så bra i fjor.
Og... Du var...
Du prøvde å hjelpe meg, og jeg utnyttet det.
Grovt. Og...
Jeg vil si at det var et svakt øyeblikk.
Men det var det ikke. Det var bare et tankeløst øyeblikk.
Og... jeg vil du skal vite hvor dum jeg følte meg.
Og hvor lei jeg er for det.
Anna, jeg setter pris på oppriktigheten og ærligheten din.
Og jeg godtar unnskyldningen. Takk.
Jeg vil bare vi skal glemme det og være som vanlig.
Om du vil gjenopprette tilliten mellom oss, så vil jeg også det.
Du er et fantastisk menneske. Det mener jeg helt platonisk.
Og jeg vil snakke om boka di, om det er greit?
FILOSOFI GIR MENING
Kritikerne burde lest den like nøye som deg.
Kolleger også, for den del.
Kom inn.
God dag, professor. Har du tid litt?
- Som du ser, har jeg en student her. - Det går fort.
- Se der. Har du skrevet den? - Ja.
Tykk.
Kan du vente utenfor? Jeg kommer straks.
Ta den tid du trenger.
Hvor lenge har du kjent doktoren?
I noen år.
- Hyggelig kar? - Alle her er hyggelige.
Jeg må i et møte og har ikke tid til å prate.
Jeg blir med deg.
- Jeg ville snakke litt mer om den 28. - "Ville"?
- Er omstendighetene forandret? - Det er bare en uttrykksform.
- Jeg vil snakke med deg. - Du snakker med meg.
Du sa du hentet datteren din på leir den dagen.
- Ja, det sa jeg. - Og det var det du gjorde?
Datteren min er ikke på leir lenger, så jeg sier ja til det.
- Du stoppet ikke under veis? - Nei.
Leirsjefen sa hun ventet på deg med datteren din i 40 minutter.
Er det en forbrytelse å være forsinket?
Nei, men å hindre en etterforskning er.
Hvordan hindrer jeg den?
- Hvor fikk du tak i notatene mine? - Fant dem i en søppeldunk ved sjøen.
Sikker på at du ikke stoppet der? På veien?
Det er mulig. Jeg drar til sjøen iblant. Jeg sitter i bilen.
Jeg jobber, ser ut over vannet og... renser hodet.
- Gjorde du det den 28? - Jeg husker ikke.
Jeg dro kanskje dit den morgenen eller dagen før. Vet ikke sikkert.
Men jeg er sikker på at jeg ikke har noe med forsvinningen å gjøre.
Flere spørsmål? For nå må jeg dra.
Nei, ingen flere spørsmål.
Takk.
Dr Birch, bilen din er beslaglagt av politiet. Du får den tilbake når vi...
Du tuller. Jeg har vært samarbeidsvillig.
Siden dine vitneutsagn strider mot de fysiske bevisene,
- kan en grundig undersøkelse... - Så nå er jeg strandet her på jobben?
Jeg prøvde å si at bergingsbilen var her, men du lot meg vente.
Dette er tyveri!
Jeg vil ha dette oppklart snarest. La oss gå tilbake til de 40 minuttene.
Bare arrester meg. Jeg sier ikke mer før jeg har snakket med min advokat.
Du burde ærlig talt ha ringt meg før.
Jeg trodde de ga seg om jeg besvarte spørsmålene.
Det tror alle, men politiet stiller ikke spørsmål.
De legger ut landminer. Men det ser bra ut.
Paul, du jobber mest med skilsmisser...
Skilsmisser, feilbehandling, bedrageri... Jeg tar det meste.
Jeg lurte bare på om du er vant til slike saker?
Mener du kidnapping? Eller mener du mord?
Kanskje voldtekt? Rømning? En gisselsituasjon?
Jeg vet ikke hva dette er. Det gjør ikke de heller.
De har verken lik, dødsårsak, motiv... De har ingen forbrytelse engang.
De har bare et vitnemål og en fullmakt jeg ikke ville plukke opp hundebæsj med.
Smak nå på ribba. Dere har aldri smakt noe bedre.
- Hva bør vi gjøre nå? - Forhold dere passivt.
Riktig å ikke la dem undersøke bilen. For om de finner noe...
- Det gjør de ikke. - I så fall kan vi få ugyldiggjort det.
Hør her... Dette er ingen storby. Forsvinner en ungdom, vet alle om det.
Politiet trenger en mistenkt fort. De slurver.
Så sørger tilfeldighetene for at du havner i søkelyset deres.
Vi må bare dytte dem i en annen retning.
Hei.
Deb vil be dere på middag når det passer.
Hyggelig. Det vil Ellen like.
- Sjekk båsene. - Hva?
Båsene. Sjekk dem.
Jeg er din advokat og har taushetsplikt i all kommunikasjon mellom oss.
Ja.
Jeg vil vite følgende: Du hadde ingen tilknytning til Joyce Bonner?
Stemmer.
Har du, eller har du hatt et seksuelt forhold til en mindreårig?
Nei.
Noen i collegealder?
Denne purken, Malloy, vil prøve å etablere et atferdsmønster.
- Vil han finne noe? - Nei.
Jeg kjenner ikke jenta, og har aldri gjort det. Holder det?
For meg, ja, men... Det er ikke meg du må overbevise.
Jeg ringer deg snart. Prøv å slappe av til da.
Nei, dæven...
- Jobber ikke Carrie i dag? - Nei.
Bare trykk på "ok".
Letingen etter Joyce Bonner fortsetter. Politiet har intet nytt
i saken om tenåringsjenta som sist ble sett ved Hillside Lake.
Skal vi ikke høre?
Ikke om de ikke sier at politiet leverer tilbake foreleserens bil.
Hva?
HÅPET OM Å FINNE JOYCE BONNER SVINNER
...i klassens minnestund for jenta. Det er 5000 dollar i belønning
for opplysninger som fører til at man finner cheerleaderen
som sist ble sett ved Hillside Lake. Politiet utvider søket.
Saken etterforskes som en forsvinning,
men politiet utelukker ikke en forbrytelse.
Beklager, stranda er stengt.
Skriv under her.
- Virker skriveren? - Takk.
Utskriftene dine ligger her.
Jeg ville bare sjekke den nyheten.
Hvilken nyhet?
Å, den. Fetteren min har en venn som er politi.
- Han sa de vet hvem som gjorde det. - Sier du det?
- Håper de tar ham. - Ja, de overvåker ham døgnet rundt.
- Er du klar, Birch? - Ja.
Hvordan er prognosen?
Bilen din?
Å...
Det er girkassa.
- Er alt i orden? - Ja, det er bare...
Jeg opplevde en ny form for skam i dag. To studenter kom på forelesningen min.
- To. - Det er da ingenting.
SAVNET
Husker du for noen år siden?
Jeg hadde en hel uke uten en eneste student.
En hel uke.
Jeg trenger dette.
Vel, jeg fortsatte bare å undervise.
Jeg skrev sitat på tavla og hele greia.
- Har du fanget musa nå, pappa? - Nei, men jeg la mer åte i fellene.
- Flertall? - Ja, jeg kjøpte noen til.
- Får jeg bli med og slippe den fri? - Ja, vi kan dra alle sammen.
Familieutflukt for for familien Birch.
Det er meldt fint vær i helga. Vi kunne jo dra på stranda.
Ja!
- Ville ikke det vært gøy? - Jo visst.
- Jeg liker ikke at du gjør det der. - Pusser tennene?
Strandturen.
At du plutselig lover ungene det. Jeg kunne hatt planer.
Da blir jeg skurken.
Hva? Evan, tanken slo meg bare. Jeg prøvde ikke å overrumple noen.
- Har du noen planer? - Nei, men jeg burde nok bli her.
I tilfelle Paul ringer.
Du ville kanskje hatt godt av å komme vekk fra alt sammen.
Samme hvor jeg drar, er jeg fremdeles...
Vi kommer bort. Det blir bra.
- Greit, da er jeg klar til å dra. - Adam! Z! Kom! Vi drar nå!
Blir Adam med på stranda?
- Nei! Han har sine ting å gjøre. - Z! Kan du mate Marvin?
Z, vi kjører nå. Du!
Hva sa jeg om å røre sminken min uten lov?
- Jeg gjorde ikke det. - Hvor fikk du den fra?
- Jeg fant den. - Fant den? Æsj, det er uhygienisk.
Jeg fant den ikke på gata, da. Jeg fant den i pappas bil.
- Når? - Da vi vasket den.
Den lå i baksetet. Jeg trodde ikke du ville ha den.
Jo, jeg vil ha den.
Vask ansiktet. Du trenger ikke sminke på stranda.
- Men... - Gå og vask ansiktet.
Greit...
Hvor?
Her? Eller her?
SAVNET
Vi burde reise bort.
Reise bort.
Vi fikk ingen ferie i sommer. Vi burde dra tilbake til Spania.
Ville ikke det vært gøy? Tilbake til kafeen vår.
Vi burde flytte dit, kjøpe kafeen. Du kunne drive den.
Jeg kunne undervise i engelsk og barna ville bli tospråklige.
Greit.
Du sa noe til meg den dagen. Du lovet meg noe. Husker du hva du sa?
Du lovet alltid å fortelle sannheten.
Hva?
Før jeg begynte å studere igjen kan jeg ha sagt noe sånt.
Ville du ikke lovet meg det nå?
Jeg kan ikke love deg det. Det kan ingen.
Jeg burde sagt jeg alltid lover å si det jeg tolker og husker som sannheten.
Jeg foretrekker det opprinnelige løftet. Det er det jeg krever at du holder.
- Pizza? - Jeg skal bare legge ham.
- Hva er det, vennen? - Marvin er borte!
- Er han borte? - Vi skal finne ham.
- Hvordan kom han seg ut? - Vet ikke. Lot jeg luka være åpen
da jeg matet ham i morges? Vi finner ham, vennen.
- Han er her et sted. Vi finner ham. - Marvin!
- Marvin? - Marvin!
- Sett under treet? - Marvin.
Marvin!
- Vi kjøper en ny til henne. - Hun vil ikke ha en annen.
- Jeg er lei for det. - Vet det.
Hun vet det. Det vil ta litt tid å tilgi deg.
Vi hadde det så travelt i morges.
Ikke spill distré professor nå. Det var sjarmerende før.
Jeg trenger deg her nå. Det gjør vi alle.
- Det var en tabbe. - Jeg snakker ikke bare om kaninen.
Jeg kan ikke flytte flere ganger.
La det stå på. Jeg blir oppe.
SAVNET
Jeg stifter den på her.
Bra.
SAVNET
Hvor var jeg?
Hva det enn var, kan det vente.
Det er det fine med tid, det kommer alltid mer.
Vi ses neste uke.
Fint.
Takk.
- Lang dag? Vil du ha skyss? - Nei, jeg tar bussen. Ellers takk.
Jeg har litt tid overs om du vil ta en kaffe.
- Jeg drikker ikke kaffe, vet du. - De har te og juice og vann...
Du drikker vann?
- Mrs Birch. - Mannen min er på jobb.
Jeg vet det. Jeg vil snakke med deg. Om du har tid.
Jeg skjønner, men er ikke enig. Ville Wittgenstein tilbringe nettene
med å ha sex med fremmede menn i parker for så å gå hjem og skrive
om språkets manglende evne til å definere ting som sannhet og moral?
Gjør atferden hans argumentene mindre gyldige?
Nei, men kan man ikke hevde at teoriene hans har opphav i frykt,
- ikke i rasjonell tankegang? - Hvordan?
En filosofisk hjerne skal heve seg over det personlige, tenke på det universelle
Hva?
- Glem det. Det var personlig og vi sa... - Er det relevant, så kom med det.
Det gjelder forrige semester.
Få høre.
Takk. Du skjemmer meg bort. Hvordan trives dere her?
Dere har vel bodd her i fire-fem år?
Vi trives godt. Vi har bodd her i fem år.
- Hvor kom dere fra? - Evanston. Utenfor Chicago.
Heisann! Se hvem som kommer her! Yngste assistenten min.
- Trenger du mer hjelp av pappa? - Vennen...
Vi trenger litt voksentid. Kan du gå og leke?
- Søt unge. Adam, ikke sant? - Nei, Superdude. Stor forskjell.
Han tar på seg kappe og blir en helt annen.
Jeg trenger en sånn kappe.
- Det er slitsomt å være meg. - Jeg skal sy en til deg.
- Du bare degger for meg. - Nei, jeg vil du skal komme til saken.
Kona mi sier jeg suger på småprat. Jeg tror hun har rett.
Jeg husker at jeg tenkte rett før:
"Dette er galt. Du gjør en tabbe. Du bryter en grense."
Så hvorfor gjøre det?
Ikke for å tilfredsstille nysgjerrighet. Jeg vet hvordan det er å...
Så leste jeg boka di, og da slo det meg:
Folk gjør sine mest ødeleggende valg helt bevisst.
Så prøver de rasjonalisere dem:
"Det var ikke meningen." "Jeg tenkte ikke." Men det er løgn.
Jeg så deg ved sjøen forleden.
Ei jente er savnet. Alle foreldres mareritt.
Jeg ber om din hjelp.
Hvordan kan jeg hjelpe deg? Med tanke på alt.
Jeg går ut fra at du tror mannen din er uskyldig.
Joyce Bonner er der ute et sted. Lever hun, er det på lånt tid.
Er ikke mannen din innblandet, må jeg vite det,
så jeg kan gå videre. Han kan ennå ikke utelukkes.
- Han fortalte vel alt han vet. - Det er du mer overbevist om enn meg.
Jeg tror vi har en ukjent side ved oss selv
som foretrekker ødeleggelse. Som hungrer etter det.
Det vi kaller skyld er bare frykt for denne ukjente delen av hjernen vår.
Evan?
Hva syns du? Er jeg gal?
Beklager. Jeg mistet bussen. Gjelder tilbudet ditt fremdeles?
Vi fant brune hårstrå i baksetet i bilen til mannen din.
Vi sjekket dem mot hårstrå fra Joyce.
Det var hennes.
Du er den første jeg sier det til. Makkeren min vet det ikke engang.
Om du kan fortelle hva jenta gjorde i bilen...
Da kan det stoppe her.
Jeg vet hvorfor dere forlot Evanston. I alle fall den offisielle versjonen.
Skolen ville nødig ut med detaljene, men...
Det må ha vært hardt.
- Hvor mange år har du vært gift? - 15 år.
Ja...
- Har alle vært bra? - Nei.
Vi hadde begge gode grunner til å dra fra Evanston. Men forskjellige grunner.
Du vet dem ikke.
På tide du går.
Takk for hjelpen. Du har et vakkert hjem.
Jeg jobber hardt for å holde det sånn.
Takk. Ha det.
Hun er hjemme. Hadde jeg visst det, hadde jeg ringt henne.
Det er greit.
Takk for skyssen.
Filosofer er en utdøende art. Sammen er vi sterke.
Hallo?
- Ellen? - Pappa er hjemme!
- Politimannen var her i dag igjen. - Så han var her igjen?
- Elskling? - Jeg prøvde å ringe. Hvor var du?
- Følg Zelda inn, så bærer jeg Adam. - Jeg gjør det. Det er bare en finger.
Evan Birch.
- Hår? - Brune hårstrå i baksetet.
- Samme DNA. - Da må de ha lagt dem der.
Er det mulig at jenta kan ha vært i bilen din?
Nei, ikke som jeg vet.
Men om du ikke visste om det. Har bilen stått ulåst?
Ved sjøen den dagen? Har du tatt oppi haikere?
På skolen? Har du kjørt studenter?
- Jeg omgås ikke studentene. - Det var ikke det jeg spurte om.
Jeg kjørte noen high school-elever som tok noen kurs her.
Tre jenter og en gutt. Det regnet.
- Var Joyce Bonner en av dem? - Kanskje. Jeg antar det er mulig.
- Har du oppmøteliste? - Ja... Jeg har en forelesning nå.
Jeg ser etter om hun står på lista. Det ville vært bra, sant?
Tja... Det ville forklare hårstråene, men også knytte deg til henne.
Jeg ringer deg senere.
OPPGAVE: BEVIS AT DENNE STOLEN FINS
Ville noen bevise at en stol fantes der jeg vokste opp,
slo de den i hodet på deg.
Vi er ferdige med bilen din.
Skriv under her, så er den din.
Dere kan ta bilen uten å spørre, men må be om lov til å gi den tilbake?
Jeg lager ikke dokumentene, jeg fyller dem bare ut.
- Dere kjørte den ikke hjem til meg? - Nei.
Du må hente den på biloppstillingen. En halvtimes kjøring på Route 35.
- Jeg kan kjøre deg, om du vil. - Jeg henter den selv, takk.
Var det noe mer?
Du har ikke høye tanker om jobben min, men...
Egentlig er vi i samme bransje.
- Hvilken bransje da? - Bevisføring.
Vi søker sannheten.
Sannheten skjuler seg bak argumenter, analyser og resonnement.
Resonnement fører oss til sannheten, de skjuler den ikke.
Jeg har alltid hevdet at sannheten er instinktiv.
Det lille problemet ditt på tavla...
- Svaret synes å være åpenbart. - Ja vel?
Vær så god. Bevis at stolen fins.
Hvilken stol?
- Hvor studerte du? - En bachelor fra Seton Hall.
- Jusseksamen fra Fordham. - Advokat? Har du jobbet som det?
Jeg har jobbet hos statsadvokaten. Det var ikke noe for meg.
En fikk ikke bære våpen.
Min yngste. Katie.
Hun går på samme skole som Joyce, men de kjenner ikke hverandre.
Forskjellig omgangskrets.
Vi vurderte å sende henne på sommerskolen deres på Addison.
Den som Joyce gikk på.
- Kanskje de hadde blitt venner. - Det er et stort opplegg.
- Alle kjenner ikke alle. - Gjelder det både lærere og studenter?
- Forhører du meg uten min advokat? - Ville ikke falle meg inn.
Jeg undres bare om Katie hadde gått der, om hun da ville blitt kjent med lærerne.
Ikke nødvendigvis. Studentene får ta maks tre kurs.
Og det er 15 lærere. Samtidig er det ikke utenkelig.
Å? Hvordan da?
Det kan tenkes at Katie ble overrasket av regnet
sammen med noen venner.
To jenter til og en gutt, og kanskje
en lærer tilbyr dem skyss fra biblioteket
til studentforeningen. Mens Katie sitter i baksetet,
så fikser hun på sminken, ordner på det våte håret.
Og etterlater uten å vite det et hårstrå eller to i lærerens rotete bil.
- Teller det som å bli kjent med noen? - Nei.
Men om hun skrev i dagboka om en eldre mann hun ble kjent med,
ville jeg ønsket å snakke med alle menn hun hadde støtt på.
- Leser du dagboka til datteren din? - Hver side.
Før jeg glemmer det... Disse lå i hanskerommet ditt.
Ville være sikker på at du fikk dem.
- Hva er det? - Si det, du.
Du tror vel jeg møtte Joyce Bonner ved fontenen på hotell Sanders kl 19.
Nei, Sanders ligger i Chicago. Eller lå. Nedlagt for fire år siden.
Da hadde Joyce vært 13.
Og jeg tror ikke at du er den typen.
Først trodde jeg det var søppel, men...
Du kjøpte bilen for tre år siden, og jeg vet du ikke røyker, så...
- Jeg tenkte den hadde affeksjonsverdi. - Burde den ikke ligge i en bevispose?
- Burde den? Hvem sin håndskrift er det? - Aner ikke.
- Din kones? - Nei, det likner ikke på den.
Kan du senke farten?
Så snirklete bokstaver... Nesten rørende.
Når en mann går på AA-møter, har han en mynt i bukselommen.
Den minner ham på at han ikke skal drikke.
- Du håndterer den der veldig vant. - Kan du stoppe den jævla bilen?!
Du må skjønne hvor dette bærer hen.
Kjør meg til bilen min.
Hei, Frank!
Vær så god, 2567.
Han hjelper deg.
Hei.
Beklager at jeg er sen. Bilen kunne like gjerne stått i en annen delstat.
Kan vi droppe å snakke om det nå?
- Fersken. - Perfekte fersken.
- Hva er det? - Jeg ser bare på ansiktet ditt.
Hvorfor?
Kan man ikke se på et ansikt uten baktanker?
Jo, men det føles ikke sånn nå.
- Jeg vil du skal si sannheten. - Sannheten om hva da?
Hva gjorde hun i bilen din?
- Hvem? - Trodde du ikke jeg fikk vite det?
De har bevis på at jenta har vært i bilen din.
- Jeg ville ikke uroe deg enda mer. - Så du holdt det hemmelig?
- Nei... - For kona di?
Dette er hennes lipgloss. Zelda fant den.
Hva gjorde hun i din bil?
Jeg kunne forklart det, men du vil synes det høres for beleilig ut.
- Ikke få det til å handle om meg. - Jeg tror det handler om deg.
Før var du rasjonell. Ting var bevist eller ikke bevist. Nå er det bare...
...intuisjon, antakelser, paranoia...
Var det politimannen som sa det? Snakket dere om det forleden dag?
Strålende. Ba han deg gå med skjult mikrofon også?
Jeg prøver virkelig å stole på deg igjen.
- Stoler du ikke på meg nå? - Jeg har ikke stolt på deg på fem år.
Jeg skal spare deg for frykten ved å sove ved siden av meg.
De har funnet henne. Har prøvd å ringe deg hele morgenen.
En fisker fant henne flytende ved demningen, ifølge politiet.
Hva betyr det?
Ikke et pip til noen før du har snakket med meg. Hun skal obduseres.
Så avgjør de om du skal tiltales. Du hører fra meg når jeg vet mer.
- Oppfør deg som vanlig. - Som vanlig?
Skyldige skjuler seg. Jeg må legge på.
Professor Birch!
Kan vi få snakke litt med deg? Vil du komme med en uttalelse?
Får jeg stille noen spørsmål?
Ingenting trekker publikum som en skandale.
Så mange framtidige filosofer.
La oss ikke kaste bort tiden.
- Hvorfor pokker sa du ikke noe? - Det var ingenting å si.
Jeg var ved sjøen den dagen jenta forsvant, og politiet har forhørt meg.
- Fordi du kunne ha sett noe? - Det fantes kanskje flere koplinger.
- Som? - Hun gikk på sommerskole her.
Jeg kan ha gitt henne og noen andre studenter skyss. Det regnet...
- Hvor urolig bør jeg være? - Har du også gitt henne skyss?
Du er en del av fakultetet. Alt som truer ditt rykte, truer skolens rykte.
Derfor må jeg få vite det før den jævla pressen.
Avisa ringte og ba om et sitat.
- Jeg framsto som en idiot. - Hvorfor? Hva sa du?
At jeg har full tillit til personalet mitt.
At jeg er sikker på at politiet vil utelukke dr Birch som mistenkt i saken.
- Evan! Må jeg spise i meg de ordene? - Nei, Bob.
Hør her... Du har min støtte, men du får ikke undervise.
Jeg foreleste nettopp for full sal.
De kom ikke for forelesningen. Jobb på kontoret ditt...
Du vet jeg brenner for denne jobben og dette universitetet.
Evan! Det er bestemt.
Adam, kan du være stort spøkelse og ta på deg bilbeltet selv?
Vennen...
Husker du da pappa var forsinket da han hentet deg på leir?
Husker du noe han sa, eller hvorfor han var sen?
- Hei, kompis! Har du kjøpt drakt? - Ja, den er perfekt!
- Ja visst. Du, da? - Jeg ville ikke ha.
Hvorfor ringte du ikke? Jeg hadde kommet.
- De har funnet henne. - Ja, Paul sa det.
- Er det alt du har å si? - Hva vil du at jeg skal si?
Jeg får vite om de tiltaler meg når obduksjonen er ferdig.
Ja.
Og det var en grå Volkswagen?
Hvordan da?
Greit. Takk.
Se de skjelettene!
Hvorfor har den usynlige mannen plaster? Er han skadet?
Det er bandasjer, ikke plaster. Han har dem for å synes.
Kandiserte epler!
- Kan jeg få dette, pappa? - Hei, John.
Det er meg bak dette. Hvilket vil du ha? Det med strøssel?
Vi tar ett med strøssel, to med nøtter. Vil du ha nøtter, Zelda?
- Zelda? - Hvor ble hun av?
Zelda!
Zelda? Zelda!
Adam, bli her med John. Hold øye med Adam.
Zelda!
Zelda! Hva gjør du?!
Stopp jentungen!
- Hvor brenner det? - Se deg for!
- Hva gjør du?! - Hold an.
Hun er datteren min.
- Er det faren din? - Nei!
- Zelda Frances Birch! - Rolig.
Dette er datteren min. Jeg tar henne med meg hjem. Hun ligger tynt an.
Jeg må be deg trekke deg unna. Forstått?
Zelda? Heter du det?
Ok, Zelda... Si meg sannheten nå:
Er det der faren din?
- Jeg vil se legitimasjon. - Utrolig.
Har ikke legitimasjon på meg.
Ok... Inn med dere. Opp. Hjelp ham med beltet.
Her.
- Beklager oppstyret. - Kan ikke være for forsiktig.
- Var det det du var? - Kom igjen, Evan!
Jeg har hele kvelden på meg, unge dame.
- Et skuldertrekk holder ikke. - Unnskyld.
Du har knapt sagt et ord til meg hele uka.
Jeg vet alt er litt sprøtt akkurat nå. Er det derfor?
- Nei. - Hva er det da?
- Lovar du å ikke si noe til mamma? - Mamma og jeg har ingen hemmeligheter.
Si hva det er, så avgjør jeg om hun bør vite det.
Hun spurte om den dagen du hentet meg fra leir. Da du var forsinket.
Z... Nå må du være ærlig. Helt ærlig.
Tror du jeg hadde noe å gjøre med det som skjedde med den jenta?
- Nei. - Bra, for det hadde jeg ikke.
Du kjenner da meg.
Jeg kunne ikke gjøre en flue fortred.
Obduksjonsresultatet kom nettopp.
Ja?
Takk.
- Er Evan Birch hjemme? Betjent Malloy. - De er på fest på universitetet i kveld.
La oss gå inn. Det er bare en fakultetsfest. Det går bra.
- Vi må tenke ut hva vi skal si. - Sannheten.
Opprørende at vi er dratt inn i saken. Snart er den forhåpentligvis oppklart.
Vi holder ut.
Det er opprørende at vi ble innblandet, men snart vil alt være oppklart.
Det får vi håpe. I sånne situasjoner kommer det fram hvem vi egentlig er.
En chardonnay og en whisky soda. Forresten, jeg tar en dobbel, bar.
Dere kan saksøke dem for å utsette dere for sånt.
- Én kamp om gangen. - Det viktigste er at Evan får undervise.
- Hva mener du? - Vær så god.
Nekter de deg å undervise?
- Jeg forsnakket meg. Unnskyld. - Hvor lenge?
Til våren, Kristi tilbakekomst... Hvem vet.
Hei, Barbara. Så fin du er.
Får jeg snakke med deg?
Unnskyld.
- Koser du deg? - Når skulle du si det?
- Tørk vekk det fårete fliret! - Hva?
- Hvorfor sa du ikke noe?! - Det er vel vårt minste problem?
Er levebrødet vårt minste problem?
Vi blir her litt til, så kan vi krangle videre hjemme.
- Nei! Jeg drar hjem nå. - Hvorfor? For å kryssforhøre Zelda?
- Kryssforhøre? - Ja. Har purken gjort deg til assistent?
- Ellen! - Slipp!
Slapp av. Ta en drink. Sitt ned. Vær så snill.
Hvorfor? Så alle kan glo på oss?
"Opprørende å bli dratt inn i det, men alt blir snart oppklart."
- Det høres idiotisk ut! - Du høres idiotisk ut.
- Kan du vennligst roe deg? - Jeg er lei av å være rolig!
Hun har hatt det stritt i det siste.
Ellen!
- Hva feiler det deg? - Hva som feiler meg?
Gå inn igjen og server dem noe oppspinn, du. Jeg drar hjem.
Så i motbør stikker du bare? Hva med "i gode og onde dager"?
- Skal du belære meg om å holde løfter? - Hva er det?
Jeg fant det i skrivebordet ditt. Hvem skrev det?
- Lette du gjennom skrivebordet mitt? - Jeg lette gjennom skrivebordet ditt.
Jeg lette gjennom hele huset. Hvem skrev det?
- Hva har jeg gjort for å fortjene dette? - Hva du har gjort? Det vet du godt!
Evanston? Seriøst? For n'te gang, ingenting skjedde.
- Jeg så dere pule på kontoret ditt. - Jeg har aldri pult henne på kontoret!
Vet du hva du ikke skjønner?
Jeg bryr meg ikke lenger om at du gjorde det.
Det gjør jeg ikke.
Det er løgnene.
Du har fortalt meg
og deg selv at ingenting skjedde i så mange år at du tror på det.
Og jeg er livredd for hva mer du kan overbevise deg selv om.
Trykk på "ok".
- Kan jeg få en whisky? - Skal bli.
Har du en telefon jeg kan låne?
Betjent Malloy, takk.
Jeg vil anmelde en forbrytelse.
Kan vi ta en prat?
Ja visst. Kom inn.
Alene?
- Lang natt? - Ja.
Kaffe?
Hva har du gjort deg?
Du er vanskelig å få tak i.
Hvor har du vært?
Har du iblant vanskelig for å huske personer, steder, hendelsesforløp?
Jeg har lest mange studier om det. Det er... fascinerende.
Hukommelsen er hjernens minst pålitelige funksjon.
Den er pålitelig på den måten at den forsterker vårt eget bilde av oss selv
i stedet for å gi oss en korrekt redegjørelse av...
- ...tidligere hendelser. - Er dette pensum?
Jeg hadde en gang en student. Da jeg jobbet i Evanston.
Carol. Vi...
Vi hadde et forhold. Foreldrene truet med å saksøke universitetet.
Tror jeg.
Ellen var gravid. Jeg sa opp og vi flyttet hit.
Men jeg husker også at ingenting skjedde.
Hun prøvde å kysse meg. Jeg sa nei, og hun ble sint.
Hun sa til foreldrene at vi lå med hverandre. Så vi måtte flytte derfra.
Jeg husker ikke hvilken versjon som er sann.
Jeg kan ikke bevise noe av det. Og uten bevis...
Jeg...
Jeg kan ha drept den jenta.
Jeg så henne den dagen ved sjøen.
Jeg gikk bort for å hilse på henne.
Hun husket meg fra da jeg ga henne skyss, og...
Hun visste mye om meg. Hun hadde lest boka mi.
Hun var forelsket i meg.
Hun spurte om jeg ville gå en tur. Hun visste om en sti rundt demningen.
Jeg sa ja.
Vi var alene. Det var stille. Utsikten var vakker.
Ingen hadde sett på meg på den måten på lenge.
(Jeg elsker deg.)
Det ble litt opphetet...
Jeg prøvde å holde armene hennes, så hun ikke kunne røre seg.
Bare for å ha kontroll.
Hun dyttet meg bort og løp.
Jeg løp etter. Ville ikke hun skulle få feil inntrykk.
Hun gled og falt og slo hodet. Jeg fikk panikk.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Jeg dyttet henne ned i vannet.
Det var ikke med hensikt. Ikke noe av det var med hensikt.
Evan!
Badet er rundt hjørnet om du vil vaske ansiktet.
- Er jeg arrestert? - Nei.
Les dette.
Obduksjonsrapporten. Du drepte ikke Joyce Bonner.
Hun falt ned fra en klippe på andre siden av sjøen. Det var en ulykke.
Og hun ble ikke funnet ved demningen. Det var feilinformasjon vi spredte.
Hun hadde brukket begge håndleddene.
Hun tok seg nok for i fallet. Nakken var brukket.
Hun døde momentant.
Det var derfor vi ville ha deg hit.
Jeg tilsto jo nettopp...
Saken er avsluttet. Hun slo ikke hodet mot en stein.
Ingen bevis på samleie eller kamp.
Ingen hud under neglene eller blåmerker der du holdt henne. Jeg kan fortsette...
- Jeg sier jo at jeg drepte henne. - Kan du bevise det?
For det har ikke jeg klart.
Jeg vet du var der den dagen.
Jeg vet hun har vært i bilen din. Jeg vet du har en fortid med studenter.
Men mennesker etterlater spor.
Klesfibre. Hudfragment. Fotavtrykk.
Og det fins ingen spor etter deg, utenom notatene i søppeldunken.
Det fins ingen bevis på at du har gjort noe mer enn du hele tida har sagt.
Du glemte tiden da du skulle hente datteren din.
Det fins ikke engang bevis på at du så Joyce Bonner.
Og uten bevis...
Politiet takker for samarbeidsviljen og ber om unnskyldning for eventuelt bry.
Jeg ber en konstabel kjøre deg hjem.
- Lar du meg gå? - Jeg er ingen prest.
Vil du pule collegejenter i skogen, så gjør det.
Du er verken den første eller siste. Men ikke søk syndsforlatelse hos meg.
Jeg er ingen psykolog. Jeg er som deg:
En som leter etter bevis.
Og når jeg finner dem, har jeg bedre styr på dem enn du har.
La Birch sove rusen av seg, og så kjører du ham hjem.
Familien venter på ham.
Jeg trenger en drink.
- Pappa er hjemme! - Hei, elsklingene mine.
- Vi fanget ham, pappa! - Hvem da?
Han heter Herbie. Kan vi beholde ham?
Han kan bo i buret til Jinx, og jeg skal passe godt på ham.
- Hva sier mamma? - At vi må bestemme det sammen.
Bær ham ovenpå, så skal vi diskutere det.
De... har avsluttet etterforskningen. Det var en ulykke.
- Hun falt. Det er over nå. - Hva?
- Hvorfor er du ikke glad? - Malloys mistanke bekymret meg aldri.
Hva har du gjort hånda?
Jeg var dum. Jeg drakk meg full og...
Jeg kan forstå det om du vil gå fra meg.
Krever ikke stort å forstå det.
- Jeg prøver å be om unnskyldning. - Jeg vil ikke ha noen unnskyldning.
- Hva... Hva vil du ha, da? - Jeg vil ha livet vårt tilbake.
Ekteskapet vårt tilbake.
At alle hemmeligheter de siste fem åra bringes fram i lyset.
Åpne det. Hva det enn står, hvem det enn er fra, så åpne det.
Vi kan ikke begynne forfra.
Det prøvde vi på da vi flyttet hit.
Vi kan bare gå framover.
Enten sammen, eller hver for oss.
Vi kan ikke endre det du har gjort.
Vi kan ikke endre at jeg sto ved din side og så deg gjøre valg du visste
kunne ødelegge alt vi hadde bygget opp.
Hva du enn bestemmer deg for,
så lover jeg at jeg aldri skal lyve for deg igjen.
Jeg skal alltid si sannheten.
Ja.
Alltid sannheten.
Ingen fortolkninger.
Jeg elsker deg.
Anna?
Nei! Anna!
Anna!
Våkn opp!
Hold deg unna meg!
Anna!
Tekster: P.S. Mannes